Мария Илиева
Безизходица

chitanka.info

Неказани думи

увиснаха

като труп на бесило.

Фасадите

ме погледнаха злобно,

неоново празни.

Тишината — кънти.

Глуха

и ледена.

Мъгла, полепена по мене.

Притъмня.

Небето сбърчи очите —

оловни и сиви.

Горчи от безсмислици.

Бездомният вятър

скита из еднопосочните улици

сред разбитите павета от спомени.

Очите ми станаха точки.

Коте,

премръзнало

край улични локви.

Реклами от кръчми

светят по пътя,

по който стъпки,

на много предателства

кънтят зловещо и глухо.

Всичко крещи!

Крясък, дерящ по стените.

Котето пристъпи

и поиска

първата кола

да го премаже.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.